![](https://pereveslo.pl.ua/wp-content/uploads/2023/08/image1-281x400.png)
Відпускаю вас…
Ходити струнами, сторінками, віршами. І розминатися на стику будівель.
Я берегтиму тебе, як яйця з рідного села, які несла в обіймах… Ма тоді тримала «чорний корт», якому звірятимуться мої недосконалі поезії.
Я б сховала тебе від людей, як вангоговські соняшники, у кімнатку малої квадратури.
Або підібрала б труну, як чохол до моєї струнної подруги.
Райдужні нігті не така вже й проблема, друже…
Ти на небі, я досі тут. Маю справи. Живу життя. Мріяти не забуваю. На годиннику за чверть північ, я пишу тобі на небо листи.
До речі, мені сьогодні подарували час у вигляді намиста з кроликом із країни див.
Я скучила:
Василь.
Юрій.
Брат подруги.
Батько і мати одного чоловіка.
Мабуть, ще якась дитина…
Пробачте, мене не навчили жити без вас. Люди, кому вік вкоротила війна та вибір стояти за своє до кінця. Я хотіла б вище зірок. Але там космос.
Чи ви в раю? Чи існує сансара?.. Я скучила за вами. Жахливо. За тими, навіть кого не знала. Не прошу повного забуття. Прошу забуття на кілька митей.
Я сумую. І це гірше каторги.
Люблю вас. Поцілунки за небосхилом сподіваюся дістануться ваших хмар….Зі світлою пам’яттю.
У царство небесне
Читати з янголами хором….
17.08.2023
Коментувати
Щоб відправити коментар вам необхідно авторизуватись.